Medijske studije, Vol. 1 No. 1-2, 2010.
Izlaganje sa skupa
Koncept vjerodostojnosti televizijske i internetske vijesti (informacije): kritička analiza
Boris Ružić
orcid.org/0000-0003-4491-4763
; vanjski suradnik na Sveučilištu u Rijeci, na Filozofskom fakultetu
Sažetak
Rad okreće tradicionalno postavljenu perspektivu medija (novina, televizije, radija) kao jednosmjernog agensa komunikacije od pošiljatelja prema primatelju prema novoj paradigmi unutar koje informacija nema hijerarhizirajući predznak. Novomedijska perspektiva i aproprijacija tehnologije (internet) promijenila je prirodu informacijske diseminacije, pa tako više ne možemo govoriti o vjerodostojnosti kao pojmu koji pretpostavlja govorenje “istine” ili “laži” korisniku nekog medijskog proizvoda. Naprotiv, današnji
korisnik može sam provjeriti informaciju na nekoliko razina (komparacijom tradicionalnih medija ili istraživanjem na internetu, pritom osvješćujući prirodu informacije kao semiotički višestruke, dok s druge strane sam postaje medijem daljnje informacijske propagacije. Takvo “uzimanje iz sredine” naočigled je kaotično,
ali zapravo “blokira” nekoliko zapreka koje tradicionalni mediji predstavljaju. Kulturalnostudijskom analizom autoritet “govorenja” postaje bitan. Dok se u dnevnim novinama ili na televiziji autor krije iz svoje medijske kuće, ili iza vela “opće” ili “istinite” informacije, novi mediji pružaju širu perspektivu gdje je korisnik
ponekad istovremeno i autor, ali uvijek arbitar informacijske korisnosti. Kriza koja postaje očita u tradicionalnim medijima u smislu nedostatka nužne subjektivnosti izvjestitelja, na internetu postaje gotovo dominantan poredak. Autor koji sve zna (na televiziji ili u novinama) postaje autorom koji je istovremeno i korisnik,
ali uvijek vješt skupljač i diseminator informacija na internetu. Ta mogućnost intersubjektivnosti koju mediji ne žele prihvatiti jer podrazumijeva dehijerarhizaciju, a time i poništavanje “istinosnog”, u njima postaje pokretačem novomedijske pismenosti gdje “zrcalna perspektiva” postaje dominantnim diskursom.
To zrcaljenje zalog je za budućnost u kojoj vjerodostojnost medija neće biti pitanje globalnog kapitala koji falsificira govoreći “opće istine”, ili pak namjerno zavodi, već pitanje vjerodostojnosti nas samih koji, postajući medijem, postajemo intersubjektivni u svojoj biti – spremni na teret subjektivne analize i višeglasja.
Ključne riječi
MEDIJ; NOVOMEDIJSKA PRODUKCIJA; VJERODOSTOJNOST; VIRTUALNOST; IDEOLOGIJA
Hrčak ID:
76710
URI
Datum izdavanja:
20.12.2010.
Posjeta: 3.061 *