Prethodno priopćenje
«BRINEŠ SE I UZNEMIRUJEŠ ZA MNOGO, A JEDNO JE POTREBNO» SVEĆENIČKA DUHOVNOST U DUHU ISUSOVIH RIJEČI
Milan Špehar
; KBF – Zagreb, Teologija u Rijeci
Sažetak
Dok danas svaki zaposlenik, bilo gdje se nalazio, mora imati «opis radnoga mjesta», svećenik nema opisa svoga radnoga mjesta. Njegova je zadaća propovijedati, katehizirati, spremati za sakramente, dijeliti sakramente, slaviti euharistiju, predvoditi razne zajednice i skupine u svojoj župi. Iz biskupije mu često dolaze upute, poticaji, traženje za ove i one organizacije i susrete. Često mora biti glavni za gradnje i popravke crkvenih objekata, nerijetko sam sebi kuha, pere i sprema. Kad sve to pobrojimo, logično je da radni dan svećenika traje dvadeset četiri sata. No pitanje je koliko će to tako trajati? I može li se on posvetiti bitnome uz tako širok opis radnoga mjesta? Što je s njegovim odmorom i ima li pravo i na dnevni odmor bez smetanja?
Više će se moći posvetiti bitnome ako uspije napraviti dobru podjelu poslova. Ali i biskupija, koja ima sve strukture, trebala bi mu u tome biti od pomoći. Pod riječ «pastoral» toliko toga stavljamo te ne samo da ni pola od toga ne bismo znali pobrojiti nego možda više ni ne znamo razlikovati što jest, a što nije pastoral. Dok to ne razlučimo, nećemo se moći posvetiti bitnome. Od Drugog vatikanskog sabora naovamo, kada se govori o svećeničkoj duhovnosti (još i nju bi on trebao gajiti!), ona se nalazi u ključnoj riječi «caritas pastoralis». To znači da svećenik u pastoralu ne može provoditi monašku duhovnost, ali praksa također pokazuje da se toliko toga stavlja pod taj ključ te svećenik može doći do zaključka da mu ništa drugo za osobnu duhovnost ne treba nego samo savjesno obavljanje svojih pastoralnih dužnosti. Pitanje je koliko će vremena sve dužnosti moći savjesno i svjesno obavljati ako se redovito ne povlači na osobni susret s Gospodinom, i to ne kad je na kraju fizičkih i psihičkih snaga nego tijekom radnoga vremena, jer pastoral je najprije «škola molitve».
Radi se o tome hoće li mehanički ili svjesno izvršavati ono što radi. Njegova briga za sve drugo mora polaziti od svakodnevnoga življenja onoga «jedno» što je potrebno. Baš zato što je u pastoralu rastrgan na sve strane, potrebno mu je svaki dan to jedno, bez obzira hoćemo li to zvati molitvom, meditacijom ili jednostavno šutnjom pred Kristom. Kad svećenik zna da je molitva bitni, a ne rubni dio pastorala, kad zna da je njegovo svećeničko zvanje zastupničko, onda će on znati povezivati akciju i kontemplaciju. Duhovno zrenje i duhovno iskustvo proživljavat će u jednome i drugome.
Ključne riječi
radno mjesto; radno vrijeme; podjela poslova; odmor; caritas pastoralis; milost; prebivati; samo jedno; molitva; zastupanje; akcija i kontemplacija; duhovno iskustvo
Hrčak ID:
74832
URI
Datum izdavanja:
24.8.2009.
Posjeta: 1.798 *